Bare tilgivelse vil kunne fjerne denne forbannelse.
Og sende ham i graven.
Og til slutt...
...finner de deg.
BERLIN I EN NÆR FREMTID
Pokker.
En liten villfaren gutt, hva?
Pokker.
Jeg hater dette her. Jeg hater det virkelig.
Pokker!
Så er det tid for å blø, baby.
Du lukter amerikansk.
Kjenner du Bernd og Elsa Kruegel i Minneapolis?
Skynd deg, Bruno. Slutt å leke med maten som sist gang.
Dette blir siste gang.
Det var for nære. Neste gang blør du, og jeg redder deg.
Jeg har noen spørsmål.
Dra til helvete, prest.
- Tyskerne kommer alltid i tide. - Gjør heller som han sier.
- Fortell meg det jeg vil vite. - Faen ta deg!
Det er ikke akkurat tidspunktet å være negativ på.
- Hvor er han? - Jeg kan ikke fortelle dere det.
- Toget. - Siste sjanse.
- Hvor er han? - Toget.
Det er et stort tog.
- Jeg kan ikke fortelle dere noe. - Dere kan bare leke videre.
Han har dratt tilbake til Romania. Et sted i Karpatene.
Hans fedres land. Den legenden har alltid passet ham godt.
Jeg trenger ikke mye. Billetter, valuta, NATO-tillatelser.
Ikke så fort. Det er noe jeg vil snakke med deg om.
- Jeg skal nok få ham denne gang. - Vi har ikke hørt fra deg på fem år.
Fem år. Og plutselig dukker du opp og ber om støtte.
Jeg støtte på vanskeligheter, Deres Eminense.
- Vi har hørt foruroligende rykter. - Hvilke rykter?
At du har overskredet visse grenser i forsøket på å fange udyret.
At han har fordervet deg.
Dere har sendt meg ut for å stoppe ham, -
- og ikke noe skal ved Gud forhindre meg i å utføre mitt oppdrag.
Jeg spør igjen.
Har jeg Deres velsignelse, eller har De mistet troen på meg?
Vi tviler ikke på at du er Herrens ydmyke tjener.
Men det er deg vi ber for nå.
- Vi frykter for deg. - Frykter dere meg?
Jeg tilbakekaller deg. Vi har ikke råd til å miste deg.
Avgjørelsen er tatt.
Da vi ble kjent med hverandre, var du bare et barn.
Du hadde overlevd en fryktelig prøvelse, men hadde funnet fred.
Prøv å finne den fred nå.
Du kan få et hvilket som helst sogn. I Afrika, Amerika, hvor som helst.
Jeg velsigner ikke spebarn.
BUKAREST, ROMANIA I MILITÆR UNNTAKSTILSTAND
Vil du stikke av med et sirkus, D.G.?
Hva er det jeg sier? Du er et sirkus.
Hei.
Hva er folk redde for i dagslys?
De mørke krefters håndtlangere. Her frygter alle hverandre.
Selv om vi skulle finne din venninne, Elizabeth, -
- vil du kanskje angre det.
Jeg har ikke noe valg. Jeg rotet henne opp i det.
- Det stikker visst noe under. - Det er ikke din sak, D.G.
Du er forelsket i henne. Du gjør det bare verre ved å benekte det.
Kanskje er jeg forelsket.
Kanskje redder jeg prinsessen fra den onde fyrs slott.
Hvordan kan man unngå å forelske seg i en som henne?
Rart at jeg venter til du har kastet kraven med å bekjenne mine synder.
Si meg en ting, hva står D.G. for?
Destruert Gespenst.
Det var enten det eller Buffy.
-Kom igjen, du greier det. -Det er for sent.
- Hvor har du vært? - Hos de fredsbevarende styrker.
- Bra gunner. - Ta den.
Vi møter kanskje annet enn nattens vesener.
- Hva med deg? - Jeg liker ikke skytevåpen.
I Romania fortsetter NATOs fredsbevarende innsats.
EBCs Julia Hughes rapporterer om opprørernes krav.
Opprørerne har gjentatt sine krav i et dokument sendt til Genève.
Merkeligst er deres krav om at alle folkevalgte-
-skal opptre i dagslys minst en gang.
Jeg ba deres leder, Gabriel, forklare dette kravet.
Vi har våre grunner. Mer kan jeg ikke si.
- Vi har et ærend utenfor byen. - Ingen kommer forbi uten papirer.
- Vi må kunne snakke med noen. - Kapteinen er ikke her akkurat nå.
Dere er kanskje heldige. Jeg tror det er ham.
De ble angrepet. 51 kilometer nordøst herfra.
Han tror det var opprørere, men de hadde ingen våpen, bare...
...tenner. Store tenner.
D.G.!
Jeg tror du akkurat ble forfremmet.
Sinnssykt. De fredsbevarende styrker tror at problemet er opprørerne.
De finner nok ut av det. Før eller siden.
- Hvorfor sier du aldri navnet hans? - Han har ikke noe navn.
- Hva er Dracula da? - Et bedrag.
Han vender tilbake til myten, fordi den sprer skrekk.
- Udyret er mye eldre enn det. - Hvor mye eldre?
Vi har ufullstendige opptegnelser, men han opptrer i alle religioner.
I oldtidens Egypt, Rom, Lille-Asia, Øst-India, Sentral-Afrika.
Han har like mange navn, som han har ansikter.
Utukku, ekimmu, churel, nelapsi, talamur, lampir.
Han er gjenoppstått så ofte -
- at han sikkert ikke selv husker sin opprinnelse.
Kjenner du den? Hans opprinnelse.
Det betyr ikke noe lenger.
Det som betyr noe nå, er hvordan han ender.
Enig.
Der borte. Kjør inn til siden.
De ble tent for kort tid siden.
Men hva betyr de?
Ingen vet vel at vi er på vei? De er vel ikke til oss?
Er de?
Flott.
Hvis de ikke allerede vet det, vet de det snart.
- Jeg kjører, og du sover. - Det er det jeg har lyst til.
Hvem er de fyrene der? Opprørere?
De raker ikke oss.
- De tar fanger. Hvorfor det? - Det vil du ikke vite.
- Hva gjør de med dem? - De selger dem for mat.
- Stopp. - Vi har ikke tid.
- Stopp. - Det er dumt. Vent, Luke.
- Senk det, og gi meg det langsomt. - Det er partisanere. Opprørere.
Vi arresterer dem. Vi er på de godes side.
- Pokker. - Jeg sverger.
De er farlige.
- Si at de skal legge vekk våpnene. - Hvis de gjør det, blir de skutt.
Ok, så si at de skal la lastebilen stå igjen.
- Uten lastebilen blir de fanget. - Det er ikke mitt problem.
Pokker. Ok, de kan beholde våpnene og lastebilen, -
- men de skal kaste ammunisjonen. Si det.
Si det, ellers knuser jeg hjernemassen din!
Ok, det er bra.
Hun kaller dem bødler.
De skaffer blod til nosferatuen for å redde sitt eget liv.
- Hun lyver, den merra. - Hold kjeft.
Da de udøde ikke tåler sollys, tjener bødlene dem.
Så beleilig. De handler inn mens sjefen sover.
De levende blir færre og færre, så blodet må hentes langveis fra.
Blodsmugling er den eneste levedyktige handelsformen her.
Han høres mer ut som en narkobaron enn som nattens fyrste.
- Hvor finner vi din herre? - Ingen er herre over meg.
Det er latterlig. Svin og slaktekveg! De lyver hele tiden.
Har du sett henne?
- Jeg vet at du har sett henne. - Jeg har ikke brillene mine.
Ja, men jeg er ikke sikker, for på det tidspunkt -
- knullet jeg henne bakfra.
Ta det rolig, vi kan få bruk for ham.
Det var bra vi stoppet her. Vi fikk oss en guide.
- Ja, det var bra vi stoppet her. - Skulle vi ikke ha hjulpet dem?
Akkurat.
- Og du er prest? - Ikke nå lenger.
Flott. Skurkene har rakettmotor.
Jeg har kroketutstyr, og du har satt Gud ut av laget.
Vil du dra tilbake, gjør det.
- Jeg vet hva jeg må gjøre. - Og det gjør ikke jeg?
Går jeg riktig vei? Jeg vil nødig gå feil vei i sinne.
- Uffizi. - Hva?
Du ligner ikke en Uffizi. Hvordan fikk du det navn?
- Det hører med til jobben. - Så jeg kan også få et kult navn?
Det ligner dagen etter slaget ved Alamo.
- Solen er på vei ned. - La oss gjøre det vi må.
Jeg vet ikke helt. Hva gjør vi når det ikke er flere å redde?
Noen er fremdeles i live.
Hva er det?
Hent gutten.
Hallo, gutt!
- Tommy? Tommy! - Vekk fra meg!
Jeg er ikke en av dem.
De angrep oss. Oss, EBC. Vi er fanken meg EBC!
Tommy.
Ikke gjør det!
Hvem er du, og hva vil du? Hvor i helvete er vi?
- Hva skal jeg svare på først? - La oss komme oss vekk.
- Vi kan ikke bare la Vallon være. - Den forbanna dusten kan ikke fly.
Jeg er her for å hjelpe dere.
- Mor. - Gutt, gå vekk derfra.
Det er ikke din mor.
Jeg vil ikke gjøre dette.
Jeg kan ikke gjøre dette.
Jeg kan ikke.
Vallon fikk oss ut.
Vi prøvde å komme til Bukarest.
Helikopteret fikk strømsvikt. Men han fikk nødlandet.
Gud vet hvordan.
Han reddet oss.
- Han dør, ikke sant? - Ta din venn med inn i kirken.
Vallon?
Du kan ikke gjøre noe.
Det er ok, Tommy. Bare pust. Ikke vær lei deg.
Hvem fanken er du?
Det er et godt spørsmål.
Hvem er dere? Du er hun fra nyhetene, ikke sant?
Ja, Julia Hughes fra EBC.
Og dette her er Tommy Tunnicliffe, min kameramann.
- Jeg er Luke. Jeg er her med... - Ja, vi har møtt hverandre.
Vi er her for å dekke borgerkrigen fra opprørernes synsvinkel.
Vi hadde ikke peiling.
Det er det ingen som har.
Herren la sitt ansikt lyse for deg, og være deg nådig.
Herren løfte sitt åsyn for deg, og gi deg fred.
Amen.
Det kommer rett etter dette.
...en regjering styrt av mørkets krefter.
Det var da de angrep oss.
Men man kan ikke se dem. Jeg sverger at de var der.
Overalt.
- De sønderrev folk. - Jeg tror deg.
Vallon fikk oss vekk derfra. Han dyttet oss inn i helikopteret.
Hadde vi blitt der fem sekunder til, ville vi blitt til snacks.
Ikke sant, Julia?
Julia?
- Du bør ikke være her. - Og det bør du?
Sa du noe?
- Ja. Men du vil kanskje tilføye noe? - Jeg vet ikke hva det skulle være.
En bønn? Hva som helst.
Jeg kan bare huske en fra min barndom.
Den passer sikkert fint.
"Fra gravånder og gjenferd -
- og langbente udyr."
- "Og de som romsterer om natten." - "Befri oss, Vårherre."
Takk.
- Julia! - Her borte.
- Så du det? - Ja.
- Hvem er du? - Det er en lang historie.
- Julia? - Vent, Tommy!
Julia!
Tommy?
- Luke? - D.G.!
- En av dem har tatt Tommy. - Følg henne inn.
Vent! Pokker. Jeg lukket den døra.
- Kanskje den blåste opp. - Umulig. Den veier et tonn.
Tror du det er noe der inne? Forsiktig.
Vekk!
Han fikk deg vel ikke?
- Nei, jeg tror ikke det. - Pokker.
Tommy?
-Slipp meg inn. Det er Tommy. - Det er Tommy.
Vent, Julia.
- Vent, Julia. -Åpne døra nå!
- Tommy? - Nei, det er dronningmoren.
-Slipp meg inn. - Hva skjer? Hvor er Uffizi?
En stylteklovn prøvde å tappe meg. Vennen din er ute og letee etter ham.
Jeg slapp unna. Det kommer noen. Slipp meg inn.
- Kom igjen, Luke! -Slipp meg inn for fanken!
Slipp meg inn!
Lås døra.
Jeg har aldri sett noe lignende. Du skulle ha sett ansiktet hans.
Du har feber, men det går nok bra.
- Er du ok? - Jeg føler meg syk.
- Hva er det? - Jeg føler meg syk på en god måte.
Hallo, drittsekk.
Sølv, vievann, kirkeklokker. Det hater de.
Hva er det?
- Morgenutrensningen. - Hva?
- Lekker kjerre. - Det var et røverkjøp.
- God morgen. - "God morgen"?
Du kan ikke bare komme og si "god morgen", som om du var postbudet.
Hvor fløy dere fra i går kveld?
Omkring 80 kilometer nord-nordøst for Sibiu, vil jeg tro.
- Hvilken rute? - Det er vanskelig å si.
Kartene over fjellene er ganske mangelfulle.
Man skulle tro at de var rene gjetteleken.
Begått av folk som er smarte nok til ikke å dra opp dit.
Vi hadde ikke funnet opprørerne uten signalbålene.
Så du noe annet? En vei, bebyggelse, ruiner?
Nei. Det var mørkt, og fjellene var taggete.
Man kunne skjule det meste av Manhatten i en av de kløftene.
Hva er det egentlig dere har tenkt å gjøre?
Jeg skal ikke spørre?
Den holder nok til du kommer til byen.
NATO-soldatene kan hjelpe deg med å komme tilbake til London.
Og hva sier jeg når jeg kommer hjem?
Du finner nok på noe. Er det ikke det du blir betalt for?
Jeg trodde det var pga. min rare nese og beroligende smil.
- Ta vare på deg selv. - Takk.
- Du vet vel at dere er gale? - Ja, dessverre.
Enda en gang takk.
God tur hjem.
Du er en fascinerende mann, Uffizi.
Det er Luke som gjør alt arbeidet. Jeg bare passer på.
Et enkelt blikk bak forhenget før jeg drar?
Å, unnskyld.
Farvel, Julia.
Farvel.
Nå fader, var det et hett øyeblikk mellom deg og EBC-dama?
Jeg visste det.
Ikke vær flau over det.
Du er jo ikke prest lenger. Du får ringe henne engang.
Kjør til venstre, der veien deler seg.
- Hva fanken? - Ikke stopp.
Er du ok?
Jeg er din venn, jeg er din venn.
Jeg er din venn. Ta det rolig, da.
- Fortell henne jeg er hennes venn. - Luke, kom tilbake.
Fortell henne at jeg er hennes venn.
Din barmhjertighet blir vår død!
Jeg tror vi har funnet opprørerne.
Noen som har lyst på et slag kroket?
- Hvorfor er dere her? - Vi har en felles fiende.
Parlamentet? Ministerrådet? Forsvarsministeriet?
Justitsministeriet? Kanskje Sosialministeriet?
Eller mener dere NATO?
Amerikanerne, kanskje?
Prøv med Dracula.
Dracula? Dracula fins ikke.
Han er oppspinn. Et sigøynersagn, turistprat, en eventyrfigur.
Han er virkelig. Det er noe jeg vet.
Du vet visst hva du snakker om.
- Hvordan kan du ferdes i dagslys? - Jeg bekjemper infeksjonen.
- Det er umulig. - Det tror jeg også av og til.
Unnskyld. Men i vår situasjon kan vi ikke ta noen sjanser.
Vent...
Du kan stole på dem, Gabriel.
Julia?
Skulle jeg gjøre et innslag om at vampyrer vil ta makten i Romania?
- Jeg føler meg tryggere her. - Du er gal.
Nei. Jeg er en journalist som trenger en god historie.
Det gikk opp for meg rett etter at dere hadde forlatt meg.
Lås dem inne.
- Hvorfor må jeg være her inne? - Hvis din venn skulle bli sulten.
Du er en besynderlig mann. Enten en helt eller en demon.
- Ved daggry får dere lov til å gå. - Hvor kan vi finne ham?
Bare følg sporet av lik, så finner han dere.
Du sier vel ifra, hvis du er i ferd med å bukke under?
- Ikke sant? - Du vil ikke være i tvil.
Hva er det som skjer?
De er trengt inn. Hvor er Julia?
Nøklene.
Julia! Dette her er ikke bra.
Jeg har nøklene.
- Hvor mange er de? - Jeg har ikke akkurat fått telt dem.
Dere to blir her.
- Du gjør ikke det mot oss igjen. - Jeg går ut og finner en utgang.
Hvis jeg ikke er tilbake innen daggry.
Herregud...
- Gi meg nøklene. - Nei.
Jeg tror han har jaget dem på flukt, og da er jeg i mitt ess.
Kanskje det er klokere å vente.
Luke...
Her, ta dem.
- Hva hvis det er Uffizi? - Det er umulig.
For hvis det er det, så er vi ferdige.
Hver eneste dag tenker jeg på om jeg kan brenne infeksjonen ut...
...eller om jeg vil bli som dem.
Du blir aldri som dem.
Kanskje jeg allerede er det.
Nei.
Kom hit!
D.G., se her.
Vår guide er i aksjon igjen. Står han i ledtog med sjefen selv?
Dette skal du få bøte for.
Kjør henne tilbake, Luke.
- Glem det. - Se å kom dere vekk, begge to.
Jeg har ikke reist til verdens ende for å snu nå.
- Dette er ikke din kamp. - Han har Elizabeth.
Elizabeth er død!
Hva du enn finner, så er det ikke henne.
Det vil ikke være henne.
Ta Julia, og flykt mens du fremdeles kan.
Julia bestemmer selv, og Julia blir her.
Hva vi enn møter, vil jeg ikke kunne beskytte dere.
Det vil jeg ikke kunne.
Dere går i døden eller det som verre er.
Det var jeg klar over da vi gikk av toget i Bukarest.
Vi blir med deg.
Mannen må være tv-narkoman.
Det er parabolantenner overalt.
Mange vakter og noen bødler. Bedre odds får vi visst ikke.
- Kan du se vår venn? - Nei.
Se etter igjen.
Din drittsekk!
Jeg kunne drepe dere, men da er dere verdiløse for meg.
Og jeg er først og fremst en dreven forretningsmann.
Kanskje du vil takke meg, kanskje ikke.
Julia!
Stedet er som et slakterhus.
Kom igjen.
Julia?
Den unge damen og jeg har ventet på deg.
Julia?
Drikk av henne.
Ikke for søt. Bare en krydret ettersmak som ganen nyter.
Langvarig avmagring gjør selv den mest vanlige årgang interessant.
Sult får fram smaken.
Hvor er Julia?
Hva har du gjort med Elizabeth?
Deilig kropp. Deilig bouquet.
Hva har du gjort med Elizabeth? Hvor er hun?
Du må lengte etter henne.
Vil du ha henne?
Hvordan? Jeg er nysgjerrig.
Husker jeg deg? Ja.
Embetslegens løpegutt. Han som stjeler de døde.
Det er ingen døde her.
Bare de drit uheldige døde.
De evig døende, som venter på tidenes ende.
Jeg levde engang for dette øyeblikk.
- Men du er ikke verdig. - La meg se Elizabeth.
Ber du meg om en tjeneste? Skal jeg glemme -
- hvordan jeg måtte lide på grunn av dere?
Jeg burde rive hjertet ut på deg og gi det til hundene.
En gammel hund er man nødt til å gi spesiell diett.
- Hvor er hun? - For deg er hun ikke mer.
Nei. Hun er ikke som deg.
For mye makelighet gjør en sløv.
Vil du se henne? Tåler du det?
Tanken om å drikke uskyldig blod er uutholdelig for henne.
Hun er avhengig av sine søstre nå.
Hennes sinn er oppslukt av samvittighetskvaler.
Hun vil snart gå fra forstanden.
Med mindre du tror du kan redde henne.
Men vær forsiktig.
De biter.
Gode gud...
Elizabeth?
Elizabeth...
Elizabeth, det er meg, Luke.
Det er meg. Det er Luke!
Jeg kommer for å redde deg.
La oss komme oss vekk herfra.
Forsiktig.
Jeg er så lei for det.
Jeg er så lei for at jeg har utsatt deg for dette.
- Du har kommet helt hit... - Jeg har lett etter deg så lenge.
Du har kommet helt hit for å redde meg...
Jeg elsker deg.
Luke?
Selv om vi skulle finne din venninne...
...vil du kanskje angre det.
Jeg elsker deg.
30 millioner dollar for hemmeligheten om evig liv.
Luke?
Kom hit, Luke!
Kan du se solen?
Stadig ingen spor av Julia Hughes og hennes kamerateam.
Vraket av deres helikopter er blitt funnet i en landsby, -
- men ingen lik er blitt funnet. NATO-ettersøkningen fortsetter.
Romanias generalkonsul vil hjelpe med å fastslå hva som skjedde -
- etter teamets møte med en gruppe opprørsledere.
Miss Hughes er et kjent ansikt blant Europas tv-seere -
- og en av medieverdenens mest avholdte personligheter.
Jeg har nyheter til deg.
Om kvelden, mens folk sitter klint til skjermen og ser på deg, -
- mangfoldiggjør mine små engler seg -
- og forandrer hele menneskehetens kurs og skjebne.
Eller noe i den duren.
Men du er jo død...
Jeg vet det.
Presten.
Uffizi!
Du er pen på tv, men du er penere i virkeligheten.
Kjolen kler deg. Den har tilhørt min yndlingsbrud.
Er dette her det du forstår ved forførelse?
Forførelse?
Ikke regn med det.
Jeg trodde jeg hadde mistet deg.
Lukk øynene.
Kom, fader.
Vi er i Himmelen.
Helliget vorde mitt navn.
Sist vi møttes, var du så vennlig å gi meg syndsforlatelse.
Men bare ved Guds tilgivelse kan jeg dø.
Er du klar til å tilgi meg?
Snakker du overhodet for Gud lenger?
I Faderens, Sønnens...
...og Den hellig ånds navn!
Du er tilgitt.
Til døden skiller oss.
Jeg har ikke følt meg så levende på tusen år.
Du kan fremdeles redde henne, og få alt det du er blitt nektet.
Men er du verdig?
Overgi deg!
Overgi deg...
...bror.
Vil du velsigne meg?
Vil du utfri alle de små engler som har gitt sin kropp og sjel?
Vil du gjøre en ende på forræderi, gudsbespottelse og pest?
Vil du stanse tidens gang?
Ikke svikt meg.
- Faen ta deg! - Det er for sent.
Betrakt dette...
...som din tilgivelse.
Det er over.
Nesten.
Nei...
- Du kan ikke gjøre det. - Nei.
- Men det kan du. - Det må være noe vi kan gjøre.
Du har kommet helt hit for å redde meg. Redd meg da.
Det må være en utvei.
Du er i ferd med å dø, Julia.
Ønsker du å skrifte?
Jeg har hatt syndige tanker.
Om deg.
Det har jeg også hatt. Om deg.
Hvis det ikke forviser oss til helvete, hva gjør da?
Jeg tror aldri jeg har sett deg smile før.
Det kler deg.
Gjør det.
- Ikke la meg dø. - La meg dø.
Solen har stått opp. Vi får komme oss av sted.
Gi meg et øyeblikk.
KONGEN ER DØD
LENGE LEVE KONGEN
Norske tekster: Lise Weggersn Scandinavian Text Service 2005